Moja sestra upírka 6

Láska na zahryznutie

Vyšlo aj v tlačovej podobe

Objednať môžete na

www.cooboo.sk

www.albatrosmedia.sk

Sienna Mereerová

Moja sestra upírka 6 – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2017

Všetky práva vyhradené.

Žiadna časť tejto publikácie nesmie byť rozširovaná

bez písomného súhlasu majiteľov práv.

Zvláštna vďaka patrí Sare O’Connorovej

Preložila Zuzana Močková Lorková

Copyright © 2011 by Working Partners Limited

Translation © Zuzana Močková Lorková, 2016

E-book konverzia © Grafické a DTP studio Fragment, 2017

ISBN v tlačenej verzii 978-80-566-0010-8

ISBN e-knihy 978-80-566-0285-0 (1. zverejnenie, 2017)

Pre Saru G., pretože som ťa poznala...

Kapitola 1

„Sľubujem, že to vybavím rýchlo,“ povedala Olívia Abbottová sestre a striasla si sneh z huňatých vlnených čižiem pred východným vchodom do nákupného centra v meste Franklin Grove.

„Dobre, ak nestrávim celé doobedie medzi šialenými a ukričanými fanúšičkami,“ odpovedala Ivy. Dvere sa pred nimi otvorili a do tvárí im udrel prúd teplého vzduchu, ktorý zdvihol Ivine tmavé vlasy a šál rovnakej farby.

Keď dievčatá kráčali pod vysokými stropmi nákupného centra okolo známych obchodov, Olívia sa opýtala: „Ideme o viac než hodinu skôr. Koľko ľudí asi príde na autogramiádu do kníhkupectva?“

Olívia skontrolovala svoj vzhľad v odraze výkladu Trudinho paláca krásy. Mala na sebe džínsy, ružovo-biely pásikavý sveter a opasok s farebnými kameňmi. Už prešiel týždeň, odkedy videla svojho frajera Jacksona, ktorý je filmovou hviezdou, a skôr ako o týždeň ho znovu ani neuvidí, takže dnes chce vyzerať čo najlepšie.

Odkedy sa skončilo natáčanie filmu The Groves a filmový štáb odišiel z mesta, Jackson jej voláva každý deň a navštevuje ju cez víkendy, vždy keď môže. Randenie na diaľku je náročné a bude ešte náročnejšie, keďže zajtra s Ivy odchádzajú na týždňovú dovolenku do Transylvánie.

Olívia začula hluk, šum hlasov, ktorý naberal na sile s každým krokom. Dvojčatá zabočili za roh a Olívia nemohla uveriť vlastným očiam. Obe zastali v tej istej chvíli a v šoku pozerali na rad dievčat pozdĺž lana, ktorý sa tiahol takmer cez celé átrium nákupného centra. Kníhkupectvo ešte nebolo otvorené, no pred jeho vchodom už čakal dav ľudí.

Ivy uprene pozerala na dlhý rad: „Dnes dávajú zmrzlinu zadarmo?“

Olívia pokrčila nosom: „Nemyslím si.“

Jedno z dievčat na začiatku radu zvieralo v rukách celú sadu akčných figúrok Jacksona a za ním stálo dievča v tričku s jeho fotografiou. Ďalšia bola zas oblečená ako krasokorčuliarka, čo bola Jacksonova láska v jeho prvom filme, baba za ňou zas držala v rukách škatuľu Caulfieldova kolekcia DVD, ktorá obsahuje prvých šesť Jacksonových filmov. Olívia z vlastnej skúsenosti vie, že táto kolekcia sa zháňa len veľmi ťažko. Tieto dievčatá nečakajú na zmrzlinu v kornútku, ale na Olíviinho frajera, na ktorého chcú zízať, chichotať sa jeho slovám a dostať od neho autogram. Cítila sa ako zmoknuté pom-pomy.

„Pomsta hordy trblietavých zombíčiek,“ povedala Ivy a roztiahla ruky ako herečka z béčkového hororového filmu.

„Je to v pohode,“ povedala Olívia a vytiahla mobil. „Zavolám mu a pozdravím ho, ešte kým otvoria.“

Vytočila Jacksonovo číslo, ale presmerovalo ju to rovno do hlasovej schránky.

„Ehm,“ toto Olívia nečakala. Včera večer mu povedala, že ho príde pred autogramiádou pozrieť. Prečo si vypol telefón? Zhlboka sa nadýchla. „O nič nejde. Som si istá, že Jackson povedal ochranke, aby nás čakala.“

Olívia viedla svoje dvojča na začiatok radu.

„Trblietavé zombíčky na nás zazerajú,“ pošepkala Ivy. Držala Olíviu za sveter a tvárila sa, že má strach.

„Nepozeraj im do očí,“ Olívia nahodila svoj najsladší úsmev a kráčala ďalej. Pri každom kroku však cítila stovku nepriateľských pohľadov.

Dvojčatá podišli k vchodu do kníhkupectva. Výklad bol oblepený Jacksonovými plagátmi a ružovými a červenými srdiečkami.

„Stretni sa na Valentína s Jacksonom Caulfieldom,“ hlásal plagát. „Kúp si jeho knihu a on ti ju podpíše!“

So mnou by mal byť na Valentína! pomyslela si Olívia.

Pred vchodom stál ochrankár so slúchadlom v uchu a prekríženými rukami.

„Dobrý deň,“ pozdravila ho Olívia a vedela, že so slušnosťou ďalej zájde. On však nepohol ani brvou ako tajný agent v Bielom dome.

No Olívia sa tak ľahko nevzdávala. Urobila krok vpred a dotkla sa dverí.

Ochrankár vystrel ruku, ktorou jej zatarasil cestu dnu. „Kam si sa vybrala?“

„Idem za Jacksonom,“ odpovedala Olívia.

„Jasné, ako všetky dievčatá v rade,“ ruku stále držal pred dverami.

Nechcela to urobiť, ale nemala na výber. „Naozaj by ste ma mali pustiť dnu.“ Olívia sa naklonila k nemu a povedala: „Som Jacksonova frajerka.“

„Nie si!“ vykríklo dievča s figúrkami. „Ja som jeho frajerka.“

„Nie si,“ krasokorčuliarka vyzerala, že začne vypľúvať flitre. „Ja som!“

„Nebuď trápna,“ zamiešalo sa do toho dievča s fotkou na tričku. „Pred mesiacom mi napísal do časopisu ‚S láskou Jackson‘.“ Potom strčila pokrčený časopis dievčatám do tváre. „Vidíte? Mám dôkaz!“

Olívia mala pocit, akoby padla tvárou na zem počas roztlieskavania. Nevedela, čo na to povedať.

Ivy sa naklonila a ochrankárovi povedala: „Pozrite, Jackson nás naozaj dnes čaká. Nemohli by ste… sa pozrieť do zoznamu?“

„Mladá dáma, nemám nijaký zoznam. Len rad za vami, v ktorom je asi dvesto Jacksonových ‚frajeriek‘.“ Potom ukázal na koniec radu, ktorý sa odvtedy zdvojnásobil. „Všetky musia počkať, kým na nich príde rad.“

„Ani sa nepokúšaj predbehnúť nás,“ povedalo dievča s figúrkami.

Krasokorčuliarka na nich zagánila. „Čakám tu už celé hodiny! Čo si o sebe myslíte?“

„Ehm, ja, ehm…“ Olívia stratila reč. Keby im povedala, že je naozaj jeho frajerka, asi by ju zlynčovali. Zrejme som jediné dievča na svete, ktoré si musí odstáť rad, aby videlo svojho frajera, pomyslela si Olívia.

„Nie, nie,“ ubezpečovala ich Ivy. „Nepredbehneme sa. Ani náhodou. Prepáčte, prosím!“ Ivy odtiahla Olíviu nabok. „Videla si tie pohľady, Olívia? Hoci som upírka, tie baby ma desia,“ zamrmlala Ivy.

„Olívia, zlatíčko!“ ozval sa známy hlas.

Olívia sa otočila a zbadala Šarlotu Brownovú, kapitánku roztlieskavačiek, ktorá jej mávala. Olívia mala pocit, akoby jej žalúdok urobil kotrmelec. So Šarlotou trávi kopec času na tréningoch tímu a vie, že Šarlota je zlá, hoci sa snaží byť milá.

„Ešte nestojíš v rade? Prespala si budík?“ sladkým hlasom sa opýtala Šarlota. Blond vlasy mala strapaté a nariasenú blúzku úplne pokrčenú.

To hádam nie, pomyslela si Olívia. Nespala kvôli…“

„Stanovala si tu celú noc?“ vyzvedala Ivy.

„Jasné, že nie!“ odvrkla Šarlota. „Katie to urobila za mňa. Som tu len tri hodiny.“ Prešla si prstami cez vlasy. „Ale vyzerám tak pre televízne kamery.“

Olívia nemohla uveriť, že Šarlota bola ochotná čakať celé hodiny.

„Aká škoda, že nemôžeš využiť svoje ‚zvláštne priateľstvo‘ s Jacksonom, aby si sa predbehla,“ pokračovala Šarlota a rukami naznačila tie najväčšie úvodzovky, aké kedy Olívia videla, keď povedala „zvláštne priateľstvo“. „Vieš, niektorí ľudia si môžu myslieť, že ehm… zveličuješ pravdu o tom, že si jeho frajerka.“

Olívii padla sánka. Naozaj to povedala? Mlčala však, pretože nechcela, aby ju vykopli z tímu.

Ivy do toho zasiahla. „A toto vyzerá, že si niekomu zaplatila, aby bol s tebou na Valentína.“

Šarlota prižmúrila oči. „Ty trapka, platenie je zjavne tvoj problém, keďže nosíš handry zo sekáča.“

„Hovorí sa tomu vintage!“ odvrkla Ivy a rukou si prešla po čiernej saténovej sukni s vysokým pásom.

Takto som si skutočne nepredstavovala toto doobedie, pomyslela si Olívia. „Ivy, vráťme sa na koniec radu, kým nesiaha až von.“

Potom rázne odišla na koniec radu, celá sa od zlosti červenala a prekrížila si ruky.

„Hej, na koniec, kam aj patríš,“ utrúsilo jedno z dievčat.

„Nevšímaj si ju,“ pošepkala Ivy. „Má na sebe ružovú pokrčenú handru.“

Olívia pozerala na dlhý rad dievčat, ktoré držali transparenty s obrázkom jej frajera. Dvadsať rôznych Jacksonov pozeralo na nich z plagátov po celom átriu. Hoci bola jeho tvár všade, Olívia sa ešte nikdy necítila byť od neho tak ďaleko.

„Už mám dosť tohto utrpenia,“ pošepkala Ivy.

Ivy Vegová sa rozhodla, že bude ignorovať ružové stuhy visiace zo stropu a nebude si všímať srdcia vystrihnuté z papiera v každom výklade. Stála však v rade a musela počúvať zaľúbené dievčatá, ktoré znenazdajky začali spievať romantické piesne z Jacksonových filmov. To už bolo na ňu priveľa.

„Je mi to ľúto,“ zamrmlala Olívia možno už tridsiatykrát.

Ivy opäť objala sestru.

„Neotravuje ma to čakanie, ale tie baby.“ Ivy dúfala, že odtiaľ čoskoro odídu. Nech jej to okolie akokoľvek vnucovalo, všetky tie srdiečka a sladkí amorovia ju znechucovali. O dva dni si páry po celom svete budú dávať valentínky, pretože im to nanútili darčekové firmy. Ivy nechápala komerčnú stránku tohto sviatku zaľúbených.

Pred dvojčatami stálo dievča s hnedými kaderami okolo tváre v rozkošnej červenej džínsovej bunde. Otočilo sa a pozdravilo ich: „Ahojte, ja som Janie!“ Potom podala dievčatám malú škatuľu. „Dáte si cukríkové srdce?“

„Och, nie, už sa roztápam,“ Ivy predstierala, že sa jej podlomili kolená.

Janie pozrela na Ivy, akoby sa naozaj roztápala.

Olívia si zobrala cukrík rovnakého odtieňa ružovej ako jej balzam na pery. „Ďakujem veľmi pekne,“ povedala Olívia a pošepkala Ivy: „Nebuď taký valentínsky pokrytec!“

Ivy považovala cukríkové srdcia s nápismi za čisté zlo, ale jeden si zo slušnosti zobrala.

„Na mojom je ‚Pobozkaj ma‘.“ Olívia si hodila cukrík do úst.

„A na tomto je: ‚Sladký bozk‘,“ povedala Ivy a držala ten odpudivý cukrík ako strúčik cesnaku.

„Ty ho nezješ?“ opýtala sa Janie.

Ivy sa nasilu usmiala a zahryzla do tvrdého suchého cukríka. Potom vystrúhala grimasu na sestru. „Odkiaľ sa vzal ten výraz? Je ten bozk sladký ako cukor? Na mňa by sa viac hodilo niečo ako krvavý bozk.“

„Ale fuj,“ zahriakla ju Olívia a Ivy sa len zasmiala.

Ivino vegetariánske dvojča reaguje precitlivene, vždy keď sa len v náznaku spomenie krv. Ešte dobre, že je zajko a ja upírka, pomyslela si Ivy.

Ivy a Olívia sú dvojčatá, ktoré sa narodili upírovi a ľudskej matke a spoznali sa len začiatkom školského roka. Olívia sa s adoptívnou rodinou presťahovala do Franklin Grove a sestry sa začali postupne spoznávať a zisťovať viac o minulosti biologickej rodiny.

Olívia štuchla do sestry. „Dostala si od Brendana nejaké cukríkové srdiečka na Valentína?“ opýtala sa.

Ivy sa zamračila. „Vie, že neznášam všetok ten valentínsky gýč.“

Olívia akože zalapala po dychu. „Vy si nedáte darčeky?“

Ivy sa vždy tešila z darčekov, ale nemala záujem o plyšového medveďa s nápisom „Ľúbim ťa“ na bruchu. „Nepotrebujem hmotné dary, aby som upevnila náš vzťah,“ oznámila Ivy.

„Ale valentínske darčeky sú tie najlepšie,“ povedala Olívia. „Je to môj najobľúbenejší sviatok. Už sa neviem dočkať, čo mi dá… veď vieš kto.“

„Ja dnes očarím Jacksona,“ vyhŕkla Janie. „Tento som si odložila iba pre neho.“ Otvorila dlaň a ukázala im cukrík s nápisom „JA SRDCE TEBA.“

Aj napriek nesprávnej gramatike sa to aj Ivy zdalo milé.

„Jackson Caulfield je môj rozprávkový princ!“ vyhlásila Janie.

Olívia sa usmiala. „Je naozaj zlatý.“

Dievča odrazu zapišťalo. „Panebože, ty sa s ním poznáš?“

Olívia jej začala všetko vysvetľovať: „Nuž, pred pár týždňami, keď prišiel do mesta filmový štáb…“

Ivy sa v mysli vrátila späť k Brendanovi. Premýšľala, či hrá video hry, alebo trénuje triky na novej terénnej motorke. Možno by mu mohla zavolať, aby jej pomohol prekonať toto večné čakanie v rade.

Kým sa Olívia bavila s Janie, Ivy sa hrabala vo svojej veľkej čiernej listovej kabelke a hľadala mobil.

„Panebože, ty si hrala s ním vo filme!“ rozplývala sa Janie. „Si ako filmová hviezda!“

„Nie, nie,“ odpovedala Olívia. „Bola to len malá úloha.“

Ivy konečne našla svoj mobil medzi zápisníkom a platňou kapely Vražedné včely.

Keď však začala vytáčať jeho číslo, zbadala postavu oblečenú v čiernom, s kučeravými čiernymi vlasmi, ktorá kráčala po chodbe centra. Rozbúchalo sa jej srdce – to je predsa Brendan.

Čo robí v nákupnom centre? A sám? v duchu si pomyslela Ivy. Tretí album kapely Tmavé fialky sa začne predávať až budúci týždeň a novú hru o pretekoch v sarkofágoch si už predsa kúpil. Včera si dali turnaj a Ivy ho porazila. Čo iné chce kupovať?

Ivy zvierala telefón v ruke a pozorovala ho, keď zastal pred výkladom Hanine domáce potreby. Potom vošiel dnu a o chvíľu vyšiel von s prázdnymi rukami a výrazom odhodlania v tvári. Potom zahliadol do obchodu s darčekmi, ktorý zdobili červené stuhy. On hľadá… pomyslela si Ivy. Valentínsky darček?

„Aha!“ zasmiala sa nahlas.

„Čo sa deje?“ opýtala sa Olívia.

„Brendan,“ zasyčala Ivy.

„V rade na Jacksonov podpis?“ neveriacky povedala Olívia a začala sa obzerať.

„Nie, tam.“ Ivy ukázala na neho, keď hľadel do výkladu s kuframi na rad veľkých kožených kabeliek.

Olívia sa zachichotala. „Zdá sa, že hľadá pre teba nejaké hmotné dary.“

„To určite nie,“ odpovedala Ivy. On predsa vie, že deň svätého Valentína je vymyslený sviatok, aby nalákal zajkov kupovať romantické darčeky masovej výroby.

„Fajn, tak ak nehľadá valentínsky darček, prečo pozerá na dámske kabelky?“ opýtala sa Olívia.

Brendan si čupol k stojanu so sadou zelených kľúčeniek, zápisníkov a visačiek na tašku s veľkým nápisom „Kožené šialenstvo!“.

Ivy stlačila tlačidlo so zeleným slúchadlom a zbadala, ako Brendan podskočil. Rýchlo si strčil ruku do vrecka bundy, vytiahol mobil a napäto si ho priložil k uchu.

„Ahoj, Ivy,“ ozval sa a Ivy počula, že má nejaký divný hlas. Potom zastal a oprel sa o stenu. On ju nemohol vidieť, ale ona jeho áno.

„Ahoj,“ odpovedala. „Čo robíš?“

„Nič,“ Brendan si prešiel prstami cez vlasy. „Som v Mäsovom raji a čakám na teba.“

Ivy prižmúrila oči. Niečo sa deje. „Máme sa stretnúť až o dve hodiny.“

„Ehm, hej.“ Odrazil sa od steny a začal sa prechádzať. „Keďže dnes odchádzaš, nechcem zmeškať ani minútu nášho rozlúčkového obeda.“

Keď Ivy počula slovo „rozlúčkový“, mala pocit, akoby jej lietali netopiere v bruchu už asi tisícikrát. Pred pár týždňami urobili s Olíviou všetko, čo im napadlo, aby zistili, kto sú ich skutoční rodičia. Vyžadovalo si to veľa práce a trochu šťastia, ale nakoniec sa dopátrali, že otec, s ktorým Ivy vyrastala, a o ktorom si myslela, že je jej adoptívny upírsky otec, je jej skutočný otec. A navyše je synom transylvánskeho grófa. On to nevníma ako senzáciu, ale dievčatá tomu nemohli uveriť. Odrazu sú členkami upírskej kráľovskej rodiny!

Dvojčatá ho dlho otravovali a nakoniec súhlasil, že napíše rodičom celý ich príbeh, hoci s nimi nehovoril už roky. „Ak vám to urobí radosť,“ povedal otec.

„Viem, že musíš ísť,“ potichu povedal Brendan do telefónu, „ale budeš mi naozaj chýbať.“

„Aj ty mi budeš chýbať,“ odpovedala Ivy. Bude to prvýkrát, čo nebudú spolu, odkedy ju pozval na prvé rande do nákupného centra. Ale bude to stáť za to. Naozaj chcela vedieť, akí sú jej starí rodičia – teda gróf a grófka.

Ivy si spomenula na list, ktorý im stará mama napísala:

Drahý Karl,

s otcom sa veľmi radi zoznámime s vnučkami a bude pre nás potešením privítať ich v našej rodine. Zabudnime na minulosť. K listu prikladáme tri letenky v prvej triede na budúci mesiac a dúfame, že nás navštívite.

S láskou

mama

Ivy sa inštinktívne dotkla prsteňa, ktorý nosí na retiazke okolo krku. Olívia má taký istý. Tieto smaragdové prstene majú na sebe rodinný symbol – obrys oka s písmenom V uprostred, vyrytým z vnútornej strany. Celý život netušila, odkiaľ naozaj pochádza a konečne sa to dozvie.

Najbližší týždeň v Európe bude istotne vražedne skvelý, ale najprv musí zistiť, čo jej frajer zamýšľa.

„Aký majú burger dňa?“ nevinne sa opýtala Ivy a bola zvedavá, ako ďaleko zájde, aby zatajil, kde je. Olívia si zakryla ústa, aby nepočul jej chichot.

„Je to, ehm…“ Brendan sa zmätene začal obzerať. „Zelené kožené šialenstvo,“ zamrmlal.

Ivy odvrkla. „Neznie to veľmi lákavo.“

„Určite si ho neobjednám,“ odpovedal.

„Nezdá sa mi, že si v Mäsovom raji,“ opäť dobiedzala Ivy. „V pozadí nepočujem nijakú hudbu.“

„Myslím, že ju na chvíľu vypli,“ odpovedal Brendan a hovoril čoraz rýchlejšie.

Ivy sa rozhodla, že to vzdá. Nechce sa priznať. „Dobre, tak sa uvidíme na obed,“ povedala.

„Oukej, ahoj,“ takmer zakričal a potom sa oprel chrbtom o stenu.

„Netajil by to, keby nehľadal niečo pre teba,“ postrehla Olívia.

Ivy ho pozorovala, ako kráča preč. „Idem za ním,“ oznámila Ivy.

„Budem tu,“ povedala Olívia a mrzuto pozrela na rad pred sebou.

„So mnou!“ vykríkla Janie. „Dáš si ešte cukrík?“

Ivy upaľovala po chodbe za Brendanom popri stene. Sledovala Brendana do východného krídla nákupného centra v bezpečnej vzdialenosti. Musí byť veľmi opatrná. Koniec koncov, Brendan je upír a môže vycítiť, že je blízko.

Čo robia špióni vo filmoch? uvažovala Ivy. Stratia sa v dave. Pozrela na čiernu sukňu a ťažké topánky. Nuž, to sa ale nestane. Musí byť jednoducho… opatrná.

Brendan vošiel do Trudinho palácu krásy. Ivy sa krčila a skryla za regál so šampónmi. Pozorovala ho pomedzi dve hlavy figurín s blond parochňami. Brendan si prezeral doplnky pri sklenenom pulte. Mali tam lesklé náramky, kruhové náušnice, prstene a brošne, teda nič, čo by si jej úžasný gotický priateľ kúpil pre seba.

Do temna! pomyslela si Ivy. On naozaj hľadá valentínsky darček.

Brendan sa otočil a Ivy sa práve včas skryla za parochne.

Ak sa mi chystá niečo kúpiť, aj ja mu musím niečo kúpiť, uvedomila si Ivy. Darček, ktorý bude rovnako dobrý, ako ten, čo mi dá on. Keď Brendan vyšiel z obchodu s prázdnymi rukami, Ivy sa rozhodla, že ho bude sledovať, kým neuvidí, čo jej kúpil.

Zakrádala sa za ním, aby ju nezbadal.

Buď ako voda, povedala si v duchu Ivy. Naučil ju to Olíviin otec, posadnutý bojovými umeniami. Prekĺzla spoza papradia k mramorovému stĺpu a potom k stojanu so slnečnými okuliarmi.

Išlo to bez problémov, až kým sa Brendan pred obchodom s foťákmi nezačal obzerať ponad plece. Ivy bola práve pri stánku s knihami, ktoré radia, ako si môže človek pomôcť sám, a tak sa skrčila za neho. Staršia pani s bradavicou na brade, ktorá sedela na stoličke v stánku, na ňu uprene pozerala.

Ivy sa usmiala, akoby sa nič nedialo, ale potom si všimla ochrankára na druhej strane chodby, ktorý na ňu prísne zazeral. Ukázal jej dva tučné prsty a potom nimi ukázal na svoje oči. Sledujem ťa, povedal týmto gestom.

Ivy sa ihneď narovnala a snažila sa vyzerať nevinne a schmatla knihu v stojane. Otvorila ju na náhodnej strane: Plešina je krásna! znel nápis veľkými písmenami.

Ivy spanikárila, zabuchla knihu a strčila ju späť do stojana.

„Môžem vám nejako pomôcť?“ opýtala sa staršia pani chrapľavým hlasom.

„Len sa pozerám!“ Ivy sa otočila, aby zistila, kde je Brendan, ale stalo sa to, čo nechcela.

Brendan niekam zmizol!

Kapitola 2

Takmer si necítim prsty na nohách, pomyslela si Olívia. Ivy je už polhodinu preč a rad sa ani nepohol.

„Panebože, stále nemôžem uveriť tomu, že si s ním hrala vo filme!“ povedala Janie. „Ako to, že čakáš v rade ako my ostatné?“

Olívia mala pocit, že jej začnú stekať slzy po tvári. „Janie, to je veľmi dobrá otázka.“

V tej chvíli sa ozval davový výkrik na začiatku radu. Olívia sa postavila na špičky a videla, ako sa dvere do kníhkupectva konečne otvorili.

Rad sa začal posúvať vpred. Už nebola asi dvestá v rade a zastala až pri vchode do obchodu. Za ňou stálo asi ďalších dvesto dievčat. Olívia hľadela cez výklad dnu, či si ju Jackson náhodou nevšime, ale obchod bol plný ľudí, ktorí zvierali v ruke novú knihu s názvom Jacksonov denník a jeho stôl nebolo vidieť.

„Pozrite, čo mi dal!“ zapišťalo dievča, ktoré vychádzalo z obchodu. Bola to tá krasokorčuliarka a mávala nad hlavou čímsi v tvare červeného srdca. „Je to zarámovaná fotka a napísal mi na ňu ‚S láskou Jackson‘. On ma miluje!“

Dievčatá, ktoré ešte len čakali na príležitosť stretnúť sa s ním, ju obklopili a túžobne pozerali na fotku. Všetky sa začali tlačiť na Olíviu, akoby mala v ruke poslednú kabelku vo výpredaji.

Janie sa otočila k Olívii a chytila ju za ruku. „Musím takú mať,“ povedala. „Musím!“

Olívia si vzdychla. Hoci mal byť Valentín o pár dní, toto bola jej jediná šanca uvidieť Jacksona pred cestou do Transylvánie.

Veď predsa o nič nejde, pomyslela si v duchu. Dostanem sa k nemu a dám mu darček, stojí to za to. Dotkla sa baliaceho papiera na malej škatuľke, ktorú mala vo vrecku kabáta a usmiala sa. Valentínsky darček, ktorý kúpila Jacksonovi je síce hlúpy, ale sentimentálny. Je to pár malých keramických kovbojských čižiem. Na obe nakreslila malé červené srdce a na jednu z nich napísala jej iniciálky, na druhú jeho. Prvé slová, ktoré Jacksonovi povedala, boli: „Heej“ a „Páčia sa mi tvoje čižmy“ a stále si ju kvôli tomu doberá.

„Preber sa, prosím ťa,“ povedalo nedočkavé dievča za ňou.

Olívia žmurkla očami a uvedomila si, že sa rad pohol dnu.

„Prepáč.“ Olívia cupitala k širšej uličke pozdĺž lana. Na druhej strane zbadala veľkú ružovú zástenu a Jacksonove blond vlasy. Keď dobehla Janie, tá sa otočila so slzami v očiach.

„Ale no,“ povedala Olívia a roztiahla ruky, aby ju objala. „Čo sa stalo?“

Janie zdvihla dlaň a otvorila ju. Ešte stále držala cukríkové srdce, ale nápis sa zmenil: „JA SRD TEBA“. Dve písmená sa rozmazali v jej spotenej dlani.

Janie potiahla nosom. „Čo mu teraz dám?“

Aj keď Olívia mala čudný pocit z toho, že toľko ľudí je posadnutých jej frajerom, chcela Janie nejako utešiť. V stojane na knihy zbadala kopu ružových sŕdc z tvrdého papiera. Olívia sa obzrela do všetkých strán, aby sa ubezpečila, že ju nikto neuvidí a opatrne vytiahla jedno z menších sŕdc.

Janie pozerala na ňu a spodná pera sa jej triasla.

Olívia vytiahla z tašky čierne pero. „Máme toto.“ Zdvihla srdce. „A toto.“ Zdvihla pero. „A máme asi päť minút, aby si Jacksonovi niečo naň napísala.“

Janie sa rozžiarila. „Vďaka!“ Zobrala pero a srdce a uprostred neho napísala: „JA TEBA.“

„Ďalšia!“ zakričala žena v tmavozelenom kostýme šitom na mieru s oranžovou hodvábnou šatkou na krku. Je to Amy Tellerová, Jacksonova manažérka.

Janie sa zhlboka nadýchla a podišla k stolu. Jackson jej venoval všetku svoju pozornosť a svoj typický žiarivý úsmev.

„Ako sa voláš?“ opýtal sa. Sústredil sa iba na to dievča a vôbec si nevšimol, že Olívia je ďalšia v rade. Nedokázala potlačiť úsmev. Je dobrý k svojim fanúšičkám.

Janie zvierala malé ružové papierové srdce tak silno, že ho skoro pokrčila.

„J-Janie,“ odpovedala a potom mu podala srdce.

„Vďaka,“ povedal Jackson a jeho blond vlasy mu padli do modrých očí, keď si to čítal. „Je to naozaj milé.“

„Prvý darček som omylom zničila,“ priznala Janie a urobila krok vzad. Potom ukázala na Olíviu a povedala: „Ona mi pomohla.“

Jackson zdvihol pohľad a Olívii podskočilo srdce. Jackson sa zdvihol zo stoličky, naklonil sa ponad stôl a takmer zhodil kopu kníh, nespustiac z nej oči. Olívie sa zmocnil pocit radosti a srdce jej bilo ako zvon.

„Olívia!“ vykríkol radostne, ale trochu zmätene. „Čo tu robíš?“

„Spomínaš si, čo som povedala včera večer…“ Začala Olívia a chcela ho objať, ale potom si uvedomila, že to nebude vhodné.

Jackson zvraštil tvár. „Jasné. Tak veľmi ma to mrzí! Prečo si nezavolala?“

„Snažila som sa,“ odpovedala Olívia a bola rada, že je po všetkom a pokojne sa môže porozprávať s frajerom.

Amy Tellerová, jeho manažérka, sa rozprávala s nejakým chlapom ponad Jacksonovo rameno. „Ako to, že už nie sú?“ Skláňala sa nad zamestnancom kníhkupectva. Ten sa celý červenal.

„Jednoducho sme nečakali toľko dievčat,“ odpovedal nízky chlapík v okuliaroch s hrubým rámom.

„Jasné,“ pomaly povedala Amy, „pretože návšteva jednej z najpopulárnejších hviezd nepriláka kopec ľudí, však?“ Amy rozhodila rukami a naklonila sa k Janie. „Je mi to ľúto, zlatko,“ povedala hraným sladkým hlasom, „ale už nemáme Jacksonove valentínske fotografie.“

Janie sa opäť nahrnuli slzy do očí.

„Veď celú večnosť čakala v rade,“ povedala Olívia.

„Nijaké neostali?“ neveriacky sa opýtala Janie.

„Nebuď smutná, Janie,“ povedal Jackson.

Olívia veľavravne pozrela na Jacksona. „Naozaj sa na teba veľmi tešila.“

„Fajn, počkaj tu,“ povedal Jackson a ukázal na pár prázdnych stoličiek za ním. Potom vyskočil na stôl a zvolal: „Dievčatá, naozaj ma to mrzí, ale už nemáme valentínske fotografie.“

Dav si sklamane vzdychol.

„Ale, v pere mám ešte dosť atramentu a ostanem tu, kým nepodpíšem posledný výtlačok Jacksonovho denníka.“

Dav začal jasať.

„Olívia, sadneš si k Janie na chvíľu?“ povedal Jackson a nežne sa dotkol jej ruky. „Porozprávame sa potom.“

Posadil sa späť a mávol na dievča za Olíviou, aby podišlo k nemu.

Olívia si vzdychla. Zase mám čakať. Klesla do stoličky vedľa nadšenej Janie.

„Božemôj,“ pošepkala. „Toto je také skvelé! Sedím kúsok od Jacksona Caulfielda!“

Olívia lenivo zobrala jeden z výtlačkov Jacksonovho denníka z police. Boli v ňom fotky malého mesta, odkiaľ pochádza, fotky z detstva a všetky informácie o jeho kariére. Spomínal sa tam aj film The Groves, ale Olívia nie.

„Amy?“ opýtala sa. „Ako to, že tam nie som spomenutá?“

Amy zagúľala očami. „Máš vôbec predstavu, koľko trvá výroba jednej knihy?“ opýtala sa. „Autor ju dopísal, skôr než ste sa stretli. Okrem toho frajerka neprospieva jeho dobrému imidžu.“ Potom ukázala na rad dievčat, ktoré ešte čakali na jeho podpis v knihe. „Pomysli na všetky tie zlomené srdcia.“

A čo moje srdce? pomyslela si Olívia.

Olívia pozerala na ďalšie dievča asi v jej veku s nakrátko ostrihanými vlasmi v tričku z filmu Tá pravá.

„Prajem ti pekného Valentína,“ povedal Jackson a usmial sa na ňu.

Mne ani nezaprial pekného Valentína, uvedomila si Olívia.

Dievčatá neustále prichádzali a Jackson každému venoval svoju pozornosť aspoň minútu, viac než Olívii, a všetky odchádzali šťastné. Nakoniec v rade ostali už len traja ľudia: dve tínedžerky a jedna staršia pani, ktorá držala na rukách psíka. Na jeho vybíjanom obojku bolo Jacksonovo meno.

Keď Jackson podpísal poslednú knihu, otočil sa k Olívii a Janie. „Nuž a teraz,“ povedal a žmurkol. „Ostali moje dve obľúbené dievčatá.“

Kým však stihol dopovedať, Amy zdvihla veľkú kabelku a povedala: „Bolo to skvelé. Teraz sa rýchlo rozlúč a odvezieme ťa na VIP párty.“

Olívii zovrelo srdce. „Vôbec si mi nespomenul nejakú VIP párty,“ povedala a snažila sa ovládať svoje emócie pred Janie, ktorá počúvala každé slovo.

„Zabudol som. Prepáč,“ povedal Jackson a vyzeral zronene. Znova ju pohladkal po ruke. „Pozri, ak počkáš…“

„Nemôžem,“ povedala Olívia. A po hodinách čakania by som ani nemala! „Ivy na mňa čaká, musíme sa zbaliť.“

Jackson vyzeral utrápene. „Chcel som ťa vidieť ešte pred cestou.“

„Práve preto som prišla,“ povedala Olívia. Priala si, aby nebolo všetko medzi nimi také chvíľkové. Vytiahla škatuľu, ktorú zabalila do strieborného papiera, a podala mu ju. „Prajem ti pekného Valentína.“

Vzal si ju a silno ju objal. Na chvíľu mala pocit, že je všetko presne tak, ako má byť. „Vďaka.“

Opatrne to rozbalil a otvoril škatuľu. Vytiahol z nej pár kovbojských čižiem a zaškeril sa.

„Heej,“ povedala potichu Olívia.

Jackson sa usmial a pozrel jej priamo do očí. Vedela, že sa mu darček páči. Možno to čakanie stálo za to, pomyslela si.

„Tie sú také rozkošné!“ vykríkla Janie a uprene hľadela na kovbojské čižmy. „Vyzerajú presne ako tie tvoje, Jackson.“

„Všakže?“ prikývol.

Pozrel na čižmy, potom na Janie a Olíviu. Bez jediného jeho slova pochopila, na čo myslí.

„Nebudeš sa hnevať, však?“ opýtal sa Jackson.

Olívia bola zmätená. Bolo od neho milé, že chce dať Janie niečo výnimočné, ale je to jeho darček. Prečo si ho nechce nechať? pomyslela si Olívia.

Napriek tomu chcela, aby Janie odišla s dobrým pocitom a vedela, že o to Jacksonovi ide. Pokrútila hlavou a Jackson podal nadšenej Janie jednu z čižiem.

„A ja si nechám druhú. Vždy ju budem nosiť pri srdci,“ povedal Jackson a zdvihol tú s Olíviinmi iniciálkami.

„Vy dvaja ste najlepší!“ vykríkla Janie a oboch ich silno objala. „Myslím, že ste dokonalý pár,“ pošepkala a odišla preč.

„Jackson,“ upozornila ho Amy. „Musíme už ísť.“

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Moja sestra upírka 6 Láska na zahryznutie.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.