Petra Neomillnerová

Runová magie

© Petra Neomillnerová, 2013

© Palmknihy, 2013

ISBN 978-80-7486-021-8 (ePub)

ISBN 978-80-7486-022-5 (mobi)

ISBN 978-80-7486-023-2 (PDF)

RUNATÁL

On visel na větry

zmítaném stromě,

v neznámu co koření;

jsa proklán kopím

po devět nocí

moudrý Ódin sám sobě obětí.

Nejedl chléb a nepil nic,

jen hleděl v hlubin tmy,

pak zaplakal a runy vzal.

Konečně vrátil se.

Bolthornův syn, který jest otcem Bestliným,

devět mi písní pěl, medovinu mi naléval,

čarovný Ódraedir.

Pak rostl v tajných věděních v moudrosti veliké,

ožily skutky ve skutcích a slova slovům dala žít.

Runám se uč, uč se je číst, ty mocné znaky ság,

znaky, jež Bolthorn krví psal

a Ódin do skal vyrýval.

Pro Ásy Ódin,

pro elfy Dain,

Dvalin pro trpaslíků svět,

Asvid pro obry ukrutné,

a teď je ryju já.

Než stvořen člověk, Thund je ryl.

Co rychle vzchází, uvadá.

Umět je rýt, umět je číst,

vědět, jak barvit, ověřit,

kterak se ptát a oběť dát,

odeslat je i moc jim vzít.

Spíše se ptej, než přechvaluj,

dar každý hledá dar,

raději odpusť, než zatrať:

dříve než člověk napsal Thund.

(úryvek z Runatálu)

ÚVOD

Počátek třetího tisíciletí je, zřejmě ne náhodou, dobou, kdy zájem o stará náboženství a pohanskou mystiku znovu vzrůstá. Dávní bohové zvedají hlavu a na starých obětištích se znovu objevuje mléko a med, ale kontinuita je přerušená. Víru jsme nezdědili po rodičích, a s bohy to tedy máme stejně jako s láskou. Někdy jiskra přeskočí, někdy ne. Možná jste po tomhle spisku sáhli, protože už trochu planete, možná stále ještě hledáte. Zvu vás tedy na setkání s runami a jejich bohy, je však třeba říct, že runová magie je natolik specifická a ucelená, že ji není třeba kombinovat s jinými magickými technikami, a troufám si tvrdit, že to není ani příliš vhodné. Vždy je nutné zvolit si cestu a nezkoušet jednotlivé způsoby magického poznání jen z jakéhosi magického „turismu“. Kdo honí příliš mnoho zajíců najednou, zpravidla nechytí ani jednoho, i když současný příklon k „new age“ a jakési všeobjímající esoterice může skončit a také často končí slovními exhibicemi v čajovně. Runy nejsou salonní záležitostí, a proto je, milí čtenáři, k čaji raději nepřikusujte.

POŠPINĚNÉ RUNY

Pokud chci mluvit o runách, je nemožné, abych se vyhnula ožehavému tématu, jakým užití run v fašistickém Německu rozhodně je. Ještě dnes se runové symboly objevují na oděvech firmy, která je mnohými s fašismem spojována, a lze jen těžko posoudit, jestli pocit, který runy vyvolávají, způsobila nespravedlivá historie nebo jestli jejich dnešní užití má někdy i fašizující konotace.

Je to jistě nespravedlivé, ale ve obecnou známost mezi lidem dvacátého století, o runy se vesměs nezajímajícím, vešla zejména sluneční runa Siegel (Sig, Soi, Sowulo) a stala se symbolem strachu a teroru. I když od druhé světové války uplynulo hodně vody, pokud se jí ozdobíte, riskujete, že budete označeni spíš než za runiky za nácky. Ostatně jiným runám se nevedlo lépe.

Nacisté vycházeli z teorie runového mystika Guida von Lista o „původní osmnáctiznakové runové řadě“, ve které von List smíchal praseverské runy s runami vikinskými a přidal k nim i několik vlastních, takže vznikl zcela smyšlený futhark. Vzhledem k tomu, že Listovy teorie podporovaly nacistickou doktrínu o prapůvodní germánské kultuře a její kontinuitě až po Třetí říši, přijali nacisté některé runy z futharku mezi své symboly. Seriozní runologové, kteří prosazovali myšlenku, že runy sloužily seveřanům jako psací znaky, byli v nacistickém Německu vyvrheli, ti, kteří své výzkumy ochotně podřídili zájmům nacismu, dostávali štědré granty a jejich činnost byla všemožně podporována. Nakonec se německá runologie zaměřila na používání run při slavnostních příležitostech a roku 1942 byly runy oficiálně přijaty za slavnostní symboly pro významné příležitosti.

VÝZNAM RUN PODLE NACISTŮ

Runa S: Sig nebo Sieg, tedy vítězství. Byla runou vítězství a síly a jako symbol ji používaly oddíly SS.

Runa O znamenala Odel nebo Blutboden, tedy „dědičná půda“, nebo „rodný kraj“ a nacisté ji používali jako symbol „čistoty vlasti“. Dodnes ji používají některá neonacistická hnutí.

Runa ? se četla jako Wolfangel nebo Werewölfe, tedy „vlčí past“ nebo „vlkodlak“ a jako svůj symbol ji používaly oddíly Werewolf a i hnutí Hitlerjugend, ale v ležaté formě.

Runa M označovala „život“, někdy také „odboj“. Používala ji armádní sanitární služba a dokonce se stala i „logem“ německého celozrnného chleba.

Runa T znamenala Kampf, tedy boj.

Runa H znamenala Heil, tedy „zdar, štěstí“ a v nacistickém Německu nejen zdobila domácí zákusky, ale dokonce měla nahradit i hvězdu na vánočním stromku. Podle německých runologů znamenala „Heil Hitler!“

Nacisté zcela zavrhovali používání run jako písma, zaměřili se na používání run na slavnostech a roku 1942 byly v Německu přijaty za oficiální slavnostní symboly. Bohužel k takovému upotřebení run inspirovala nacisty zejména runová magie vycházející z von Listových teorií.

Doufejme, že nacismus a Thule v myslích lidí zcela nepřebily bohatou a rozmanitou pouť run, cestu, která trvá takřka dva tisíce let; ale i tak to má Ódinovo písmo u některých národů těžké.

ZAČÍNÁME OD F

Ještě než se ponoříme do runové mancie, meditací a runových formulí, pokusím se vnést trochu světla do změti tajemných značek. Seriál se bude týkat jen severských runových abeced – futharků, ale i těch je tolik, že člověku spolehlivě zamotají hlavu. Pan Marby jich ve své poněkud obskurní knize uvádí na scénu hned 13, ale my se přidržíme futharku germánského.

Vážení čtenáři, právě jste dočetli ukázku z knihy Runová magie.
Pokud se Vám líbila, celou knihu si můžete zakoupit v našem e-shopu.